Spasm

Jako křeče jsou označovány nekontrolované tonické či klonické spazmy svalstva, které na rozdíl od fibrilace (svalové kontrakce bez lokomočního efektu) či fascikulace (kontrakce jednoho svalového vlákna) takřka znemožňují provádění jakékoliv volní činnosti. Ačkoliv mohou představovat naprosto benigní fenomén (typicky křeč na dorzální straně stehna během sportu či v pokleku), často jsou průvodním jevem závažných onemocnění (encefalitida, epilepsie, intoxikace, hypoglykémie). Celotělové křeče jsou většinou spojeny s hlubokou poruchou vědomí.

Dělení dle klinického obrazu
Pro klinické účely se křeče rozdělují nejčastěji na:


 * Klonické (krátce trvající, opakující se záškuby)
 * Tonické (déle trvající svalové kontrakce)
 * Tonicko-klonické (kombinace obou předchozích, typické pro epileptické záchvaty typu grand mal)

Dělení dle příčiny
Jednoduchá pomůcka pro použití nad pacientem - Tucet příčin bezvědomí


 * Metabolické (hypoglykémie)
 * Neurologické (typicky epilepsie)
 * Expanzivní procesy nitrolební
 * Febrilie (febrilní křeče se vyskytují zejména u dětí do 2–3 let)
 * Afektivní respirační záchvaty (u malých dětí v důsledků intenzivní emoce – pláč, smích, kdy křeče vyprovokuje dočasná apnoe)
 * Synkopy (v tomto případě jde spíše o vzácnost – tzv. konvulzivní synkopy s krátce trvajícími křečemi)
 * Karence vitamínů či minerálů (sodík, draslík, hořčík), nebo naopak jejich nadbytek

thumb|Tetanus − opistotonus


 * Tetanické křeče
 * Endokrinopatie (hyperthyreóza)
 * Eklampsie
 * Intoxikace – typicky centrální psychostimulancia (deriváty budivých aminů)
 * Abstinenční syndrom (Delirium tremens, odvykací stav po benzodiazepinech či barbiturátech)
 * Psychiatrické
 * v samotném důsledku psychiatrických onemocnění bez primárních neurologických příčin
 * při neurodegenaritivních onemocněních
 * somatoformní (psychosomatické) poruchy - pseudokřeče
 * iantrogenně navozené prolongované velké záchvaty (GTCS) při elektrokonvulziní terapii (case studies)

Léčba
Vždy je nutno mít na paměti, že křeče jsou symptom, a je nutné tedy léčit jejich příčinu, nikoliv křeče samotné. Pravdou ovšem je, že převážně klonické spazmy mohou způsobit komplikace během léčby (při doplňujících vyšetřeních, zavádění kanyly apod.). V oprávněných případech je tedy na místě svalové kontrakce potlačit. Pro tento účel se používají typicky benzodiazepiny i.v. (např. diazepam), zejména v případě status epilepticus. Možná jsou i jiná spasmolytika a myorelaxancia. Je nutné postupovat opatrně při intoxikacích látkami tlumícími CNS (alkohol, benzodiazepiny, opiáty), nebo při odvykacích stavech po benzodiazepinech − v tomto případě lze indikovat např. Klomethiazol (Heminevrin).

Dospělí pacienti
U většiny dospělých pacientů je příčinou křečového stavu epileptický záchvat typu grand mal, který obvykle dotyčného sám o sobě na životě neohrožuje. V takovém případě lze podat diazepam či fenytoin i.v. Diazepam podáváme i při křečích nejasného původu.

Při podezření na hypoglykémii podáváme 0,2–0,5 g glukózy/kg i.v.

Pokud se jedná o tetanické křeče, podáváme 10 ml 10% roztoku kalcium chloratum i.v., event. i 10 mg 10% roztoku magnesium sulfátu.

Děti
U dětí se jedná obvykle o febrilní křeče, které lze zmírnit diazepamem podaným rektálně (i.v. aplikace může již tak dost traumatizované dítě ještě více rozrušit). Samozřejmostí jsou antipyretika. Při podezření na tetanické křeče podáváme 5 ml 10% roztoku kalcium chloratum i. v + 5 ml 10% roztoku magnesium sulfátu

Je důležité mít na paměti, že i samotné křeče mohou někdy pacienta ohrozit přímo na životě (aspirace regurgitovaného žaludečního obsahu, křečemi podmíněné pády spojené s úrazy hlavy).

Související články

 * Epilepsie
 * Intoxikace
 * Encefalitida
 * Hypoglykémie
 * Spazmolytika
 * Myorelaxancia
 * Parasympatolytika

Použitá literatura