Atypical mycobacterias

These are mycobacteria that are primarily/occasionally pathogenic to saprophytic. Acid-resistant, immobile, non-sporulating aerobic rods.

They cause diseases that are analogous to tuberculosis = mycobacteriosis. They occur in between 3-7% - in water, soil (the usual source of infection). Transmission between humans does not occur.

Representatives
Due to the large number of representatives of mycobacteria, we list only the most important ones.


 * Mycobacterium kansasii
 * Mycobacterium gordonae
 * Mycobacterium xenopi
 * Mycobacterium avium
 * Mycobacterium intracellulare
 * Mycobacterium scrofulaceum
 * Mycobacterium ulcerans

Atypical mycobacteria grow at temperatures between 38 and 42 °C.

Classification according to Runyon

 * 1) Photochromogenic - mycobacteria are non-pigmented in the dark, when illuminated they have a yellow colour (e.g. Mycobacterium kansasii).
 * 2) Scotochromogenic - mycobacteria are orange or yellow pigmented even in darkness (e.g. Mycobacterium gordonae).
 * 3) Nonchromogenic - mycobacteria are not pigmented (e.g. Mycobacterium avium).
 * 4) Fast-growing - mycobacteria with rapid growth within a maximum of 5 days (e.g. Mycobacterium fortuitum, Mycobacterium chelonae).

Clinically important representatives
Mycobacterium avium + Mycobacterium intracellulare = (complex MAI); + Mycobacterium scrofulaceum = (complex MAIS)
 * Complex MAI/MAIS

Occurrence mainly in birds and pigs. In humans, they cause cervical lymphadenitis and tuberculosis-like lung disease. When they penetrate tissues, they can cause leprosy-like diseases.

Causes lung disease.
 * Mycobacterium xenopi

It causes a so-called Burulský vřed, což je nebolestivý nodulární útvar měnící se v rozsáhlé postižení kožní oblasti.
 * Mycobacterium ulcerans

Poměrně častý původce onemocnění, vyvolává chronická plicní onemocnění napodobující tuberkulózu.
 * Mycobacterium kansasii

Diagnosis
Diagnóza mykobakteriálních onemocnění se opírá o celkové zhodnocení příznaků, rentgenový nález, izolaci a identifikaci mykobakterií. Klinické příznaky mykobakteriózy jsou velmi podobné jako bývají u tuberkulózy a bez druhové specifikace původce nelze onemocnění odlišit.

Významné příznaky:
 * celková slabost;
 * kašel;
 * dušnost;
 * nechutenství;
 * váhový úbytek;
 * zvýšená teplota;
 * pocení.

U dětí dochází k častému postižení orofaciální oblasti. U dospělých pacientů se zřídka objevuje postižení uzlin (hlavně imunokompromitovaní pacienti a pacienti s HIV infekcí). Někdy dochází k postižení kůže, kostí, měkkých tkání, trávicího traktu, jater a sleziny.

Pro identifikaci mykobakterií provádíme mikroskopické a kultivační vyšetření. Pozitivní kultivační nález může odpovídat infekci, asymptomatické kolonizaci nebo jen kontaminaci zevním prostředím.

Spolu s klinickým a rentgenovým obrazem jsou nezbytné nejméně dva kultivačně pozitivní nálezy ze separovaných vyšetření sputa nebo alespoň jeden kultivačně pozitivní nález získaný bronchiálním výplachem či laváží. Diagnóza může být také stanovena transbronchiální nebo jinou plicní biopsií s průkazem granulomatózního zánětu nebo acidorezistentních tyčinek, doplněná minimálně o jeden pozitivní výsledek kultivace sputa či bronchiálního výplachu na netuberkulózní mykobakterie.

Pokud máme podezření na atypická mykobakteria a nejsou splněna všechna základní diagnostická kritéria, je nezbytné pacienta dále sledovat po stránce klinické, rentgenové a mikrobiální.

Základem a zlatým standardem laboratorních vyšetření je kultivace mykobakterií na tekutých a pevných půdách s následnou druhovou identifikací kmene. Molekulárně genetická technika, založená na průkazu mikrobiální DNA, je vysoce citlivá a rychlá metoda, kterou lze užít v diagnostice M. kansasii, M. gordonae. BACTEC nebo biochemické testy (např. s niacinem) odliší tuberkulózní a netuberkulózní mykobakterie.

Kultivace
Pomalý růst na speciálních půdách. Na pevných půdách (Lowenstein-Jensen, Ogawa) roste v objemnějších hladkých šedo-bílých koloniích. V tekutých půdách (Šulova) pozorujeme amorfní sediment s mléčným zákalem.

Při kultivaci hodnotíme:
 * rychlost kultivace;
 * velikost kolonií;
 * vzhled kolonií;
 * pigmentaci;
 * produkce enzymů.

Barvení
Kvůli vysokému obsahu lipidů v těle mykobakterií nelze barvit dle Grama. K barvení tedy používáme Ziehl-Neelsenovo barvení.

Léčba
Léčba mykobakterióz je obtížná (vyjma M. kansasii). Efekt léčby se dostavuje často velmi pomalu, dlouhou dobu mohou přetrvávat kaverny i kultivační pozitiva sputa. Často se zahajuje léčba klasickými antituberkulotiky, v kombinaci HRES (isoniazid, rifampicin, etambutol, streptomycin), a až poté se léčba upravuje dle zjištěné citlivosti.

Pro mykobakteriální onemocnění neexistuje jednotné schéma léčby. Používáme různé kombinace antituberkulotik.

Velká většina je rezistentní na řadu antituberkulotik.

Related articles

 * Repetitorium mikrobiologie