Uterine fibroid

Myomy (leiomyom, angl. fibroid) jsou benigní, monoklonální nádory z hladkých svalových buněk, které vyrůstají ze stěny svaloviny nitrobřišních orgánů. V gynekologii hovoříme o děložním myomu (útvar vyrůstá z myometria), v zažívacím traktu se jedná o myom z hladké svaloviny stěny GIT.

Nejčastěji se s myomem setkáváme v gynekologii – děložní myom. Myomy jsou nejčastějším nezhoubným útvarem ženského genitálního traktu. Prevalence děložních myomů je u žen do 30 let 20–30 % u žen nad 30 let 50 %.

Děložní myomy dosahují velikosti 1 cm až (výjimečně) několika decimetrů. Můžou se vyskytovat solitárně, někdy bývají vícečetné – pak hovoříme o myomatóze.

Myomy jsou zpravidla benigní povahy. Maligní zvrat děložního myomu je ojedinělý.

Myom je hormonálně závislý nádor – obsahuje hormonální receptory – po menopauze nebo po léčbě GnRH analogy myomy regredují.

Rizikové faktory
Mezi rizikové faktory výskytu děložních myomů patří genetická predispozice, hormonální vlivy a vlivy okolí.

Klasifikace
Klasifikace děložních myomů je dána jejich lokalizací (myomy submukózní, intramurální, subserózní) a na lokalizaci zpravidla závisí i jejich manifestace. right|300px |thumb| Uterus myomatosus – uložení 1) subserózní, intraligamentární; 2) intramurální; 3) submukózní; 4) subserózní pendulující; 5) submukózní pendulující intrakavitální; 6) cervikální intramurální; 7) cervikální stopkatý − myoma nascens

Klinický obraz
Klinický obraz může být zcela asymptomatický (asi 1/3 žen), nebo se projevuje typickými příznaky, jako jsou poruchy menstruačního cyklu: hypermenorhea – nadměrné menstruační krvácení, menorrhagie – prodloužené menstruační krvácení, dysmenorhea – bolestivé menstruační krvácení. U fertilních žen se můžeme setkat s infertilitou – neplodností.
 * Je dán velikostí, lokalizací a počtem myomů;
 * nejčastější příznaky – nepravidelné děložní krvácení, bolesti a tlak v podbřišku;
 * vyklenující se myom komprimuje endometrium – tím je porušena vaskularizace a stěna se neodlučuje;
 * velké subserózní mohou být asymptomatické a obtěžovat až tlakem nebo bolestí z nekrotických změn uvnitř myomu;
 * ve fertilním věku může být myom příčinou infertility nebo sterility;
 * v těhotenství obvykle myomy rostou rychleji.

Diagnostika
thumb|300px|Uterus myomatosus Diagnostika je nejčastěji provedena pomoci gynekologického vyšetření, ultrasonografie, hysteroskopie nebo jako operační nález.

Terapie
Terapie děložních myomů je odvislá od symptomatiky. Konzervativní řešení volíme u asyptomatických myomů (u 1/3 žen stačí pouze sledování) a u žen ve fertilním věku. Při výskytu symptomů je nutné chirurgické odstranění myomu (hysteroskopická myomektomie, laparoskopická myomektomie, laparotomická myomektomie, laparoskopická okluze děložních tepen, embolizace myomů) nebo hysterektomie. V určitých případech může být indikována medikamentózní léčba.
 * U mladých žen plánujících těhotenství:
 * konzervativně – tj. odstranit myom a nechat dělohu;
 * laparoskopická či hysteroskopická enukleace;
 * předoperačně lze velké myomy zmenšit agonisty GnRH (léčba 3–5 měsíců).
 * Nejčastěji se ale objevují u žen, které již rodičovství neplánují:
 * při velkém krvácení, při bolestech, při rychlém růstu – hysterektomie.

Související články

 * Leiomyoma uteri (preparát)

Externí odkazy

 * Děložní myomy (Gynekologická endoskopie, MUDr. Michal Mára)
 * Děložní myomy (Gynekologická endoskopie, MUDr. Michal Mára)