Non-protein nitrogen substances

Kromě bílkovin a peptidů jsou v séru obsaženy další významné látky obsahující dusík. Z klinicko-biochemického hlediska k nejvýznamnějším patří močovina, kreatinin, kyselina močová, amoniak a aminokyseliny (tab. 1). Tyto součásti zůstávají v roztoku po vysrážení sérových bílkovin deproteinačními činidly. Metabolismus některých z nich úzce souvisí (obr. 1).

Vyšetření nebílkovinných dusíkatých sloučenin v krvi a moči je důležité ředevším pro sledování stavu jater, kde se odehrává podstatná část metabolismu těchto látek, a ledvin, jimiž se přednostně vylučují.

Glomerulární filtrace na podkladě sérové hladiny cystatinu C
Cystatin C je bílkovina o 120 aminokyselinách, kterou v různé míře produkuje řada tkání. Slouží jako jeden z nejvýznamnějších inhibitorů extracelulárních cysteinových proteáz. Rychlost syntézy této bílkoviny je prakticky konstantní, není ovlivněna zánětem, katabolismem ani dietou. Vzhledem k malé molekulové hmotnosti (asi 13 000) se volně filtruje glomerulární membránou. V proximálních tubulech se následně kompletně resorbuje a degraduje. Plazmatická koncentrace cystatinu C je tedy mírou glomerulární filtrace a koncentrace v moči mírou poruchy proximálních tubulů. Koncentraci cystatinu C lze stanovit imunochemickými metodami. Referenční rozmezí se zatím liší podle konkrétně použité analytické techniky, očekává se však zavedení jednotné metodiky kalibrace. Stanovení cystatinu C má některé výhody: dobře detekuje časné fáze glomerulárního poškození, není nutný 24hodinový sběr moči, který je častým zdrojem chyb, a analýzu nezkreslují nespecifické reakce jako u kreatininu. Přestože je toto vyšetření poměrně drahé a dosud je vyhrazeno spíše pro výzkumné účely, předpokládá se, že v budoucnu rozšíří repertoár běžně používaných vyšetření renálních funkcí.

Frakční exkrece
Množství určité látky vyloučené do definitivní moči závisí jednak na glomerulární filtraci (tj. na množství látky, které se dostane do primitivní moči), jednak na tubulární sekreci a resorpci. Pro jednoduchost omezíme další výklad na látky, které se vůbec nevylučují tubulární sekrecí, nebo jejichž tubulární sekrece je zanedbatelná.

Podíl látky přefiltrované do primitivní moči, který se nakonec vyloučí definitivní močí, se označuje jako frakční exkrece (FE). Hodnota FE určité látky se pohybuje mezi 0 a 1 (nebo ji můžeme vyjádřit jako 0 až 100 %); je-li nulová, znamená to, že se látka zcela resorbuje v tubulech, je-li naopak FE 100 %, vyloučí se veškerá přefiltrovaná látka do definitivní moči. „Zrcadlovou“ veličinou k FE je tubulární resorpce (TR), tj. podíl látky resorbované z primitivní moči tubulárními buňkami. Za výše uvedeného předpokladu, že je tubulární sekrece zanedbatelná, platí:

$$\mathrm{FE} + \mathrm{TR} = 100\ %$$

Obecný vzorec pro výpočet frakční exkrece je dán podílem clearance sledované látky a glomerulární filtrace:

$$\mathrm{FE}_x = \frac{\mathrm{U}_x \cdot \mathrm{V}}{\mathrm{P}_x \cdot \mathrm{GF}}$$

Glomerulární filtraci můžeme odhadnout jako clearanci endogenního kreatininu. Ve zlomku se po dosazení objem moči za časovou jednotku vykrátí, a tak pro výpočet frakčních exkrecí potřebujeme znát pouze koncentraci látky v moči a plazmě a koncentraci kreatininu v moči a plazmě. Odpadá nutnost sběru moči, který bývá zatížen chybou.

$$\mathrm{FE}_x = \frac{\mathrm{U}_x \cdot \mathrm{P}_{\mathrm{kr}}}{\mathrm{U}_{\mathrm{kr}} \cdot \mathrm{P}_x}$$

($$x$$ je sledovaná látka, $$\mathrm{U}$$ koncentrace sledované látky v moči, $$\mathrm{P}$$koncentrace sledované látky v plazmě (séru). Koncentrace sledované látky v séru i v moči, stejně tak i kreatininu musí být ve stejných jednotkách.)

Pro posouzení renálních funkcí je užitečné stanovovat frakční exkrece Na+, K+, Cl-, fosfátů a vody.

Frakční exkrece vody se vypočítá podle vzorce:

$$\mathrm{FE}_{\mathrm{H}_2\mathrm{O}} = \frac{\mathrm{V}}{\mathrm{GF}}$$

Po dosazení clearance kreatininu za glomerulární filtraci a vykrácení dostaneme jednoduchý vzorec:

$$\mathrm{FE}_{\mathrm{H}_2\mathrm{O}} = \frac{\mathrm{P}_{\mathrm{kr}}}{\mathrm{U}_{\mathrm{kr}}}$$

Normální hodnota FEH 2O : 0,01–0,02, t.j. 1–2 %. Se zvýšenými hodnotami se setkáváme u:
 * diabetes insipidus,
 * nadměrného přívodu tekutin,
 * poškození tubulárních buněk ledvin.

Tubulární resorpce vody
Z hodnot clearance endogenního kreatininu a množství moči vyloučené za 1 sekundu můžeme vypočítat hodnotu zpětné tubulární resorpce vody (TR). Rozdíl mezi glomerulární filtrací a objemem definitivní moči za časovou jednotku (s) je rovný objemu vody, který je za sekundu resorbován v ledvinných tubulech.

$$\mathrm{TR}_{\mathrm{H}_2\mathrm{O}} = \frac{\mathrm{Cl}_{\mathrm{kr}} - \mathrm{V}}{\mathrm{Cl}_{\mathrm{kr}}}$$

$$\mathrm{V}$$ je objem definitivní moči v ml vyloučený za 1 s.

Normální hodnota TRH 2O : 0,988–0,998 Snížené hodnoty svědčí o poruše zpětné resorpce vody např. u diabetes insipidus.

Dna
Dna je závažným projevem poruchy metabolismu kyseliny močové. Je charakterizována zvýšenou koncentrací kyseliny močové v extracelulárních tekutinách a v různých tkáních. Při překročení rozpustnosti urátů vypadávají jejich krystalky z roztoku a usazují se zejména v málo prokrvených tkáních – např. v měkkých tkáních kloubů. Tam vyvolávají zánětlivou reakci a podmiňují degenerativní změny kloubu. Při chronické dnavé artritidě způsobují uráty vznik tzv. dnavých tofů – uzlíkovitých útvarů obsahujících centrálně uložené krystalky urátu, které jsou obklopené zánětlivými buňkami a fibrózní tkání. Projevem dny jsou opakované ataky akutní artritidy, při níž v leukocytech synoviální tekutiny nalézáme krystalky urátu sodného.

Zdroj
Se souhlasem autorů převzato z https://el.lf1.cuni.cz/p45355481/

Poznámky
