Positioning

Poloha nemocného má značný význam v ošetřovatelské, léčebné a rehabilitační péči. Pokud je nemocný schopen samostatného pohybu, tedy je dostatečně mobilní, většinou zaujímá aktivní polohu, která je mu pohodlná a příjemná. Jinou polohu zaujímá pacient imobilní, který není schopen samostatného transferu. Jde o tzv. pasivní polohu, kterou pacient pro slabost či poruchu vědomí není schopen ovládat. V tomto případě se o změny polohy pacienta stará ošetřující tým.

Definice
Umístění těla člověka do zdravých či prospěšných poloh pomocí podkládání a podpory, abychom podpořili zotavení. Ukládání nemocného nebo částí jeho těla tak, abychom předcházeli vzniku komplikací ze špatné polohy.

Cíle
thumb|200px|Poloha na lůžku s elevací dolních končetin Způsob polohování vždy přizpůsobíme cíli, kterého chceme dosáhnout.
 * Eliminace bolesti.
 * Prevence zhoršení ventilace plic.
 * Prevence deformit.
 * Prevence dekubitů.
 * Prevence kontraktur.
 * Prevence omezení rozsahu pohybu v kloubech.
 * Prevence hypotrofie, atrofie svalů.
 * Zlepšení oběhových funkcí.
 * Správný senzomotorický input.
 * Podpora rozpoznání a uvědomění si postižených tělesných segmentů.
 * Omezení rizika poškození periferních nervů.

Pomůcky

 * Polohovací lůžka, speciální matrace a podložky.
 * Pomůcky všech tvarů a velikostí z molitanu a jiných speciálních hmot.
 * Polohovací dlahy, desky, bedničky, sáčky s pískem, klíny, válce.
 * Speciální pomůcky (nafukovací dlahy, dlahy z termoplastu, derotační boty…)

Obecné zásady polohování

 * Poloha ve všech segmentech musí být pohodlná, nebolestivá.
 * Při polohování kontrolujeme oblasti s náchylností k dekubitům (spina scapulae, os sacrum, spina iliaca anterior superior, oblast loktů a pat…).
 * Pokud je pacient schopen polohu měnit sám, pak mu při její změně pouze dopomáháme a zajistíme ji pak pomůckami.
 * Pokud pacient není schopen měnit polohu, provádíme její změny pasivně.
 * Změny provádíme přes den nejdéle po 2 hodinách, v noci po 3 hodinách, v případě potřeby i mnohem dříve – bolest, poruchy čití apod.
 * Zvolenou polohu opakovaně kontrolujeme a dle potřeby opravujeme nebo měníme.
 * Pokud není pacient v bezvědomí, vyžadujeme jeho aktivní spolupráci.
 * Pokud je v bezvědomí, přesto na něj mluvíme a „komentujeme“ daný proces.
 * Pokud má pacient mobilní HK, snažíme se polohovat tak, aby se mohl sám obsloužit.

Poloha supinační
Poloha na zádech, nejlépe tolerovaná pacientem. Vyšší riziko vzniku pneumonie a dekubitů v oblasti pat a sacra.
 * Hlava v mírné flexi;
 * mírná abdukce v ramenních kloubech a střídání vnitřní a vnější rotace;
 * loketní kloub střídavě v mírné flexi a extenzi;
 * střídání pronace a supinace;
 * ruka střídavě ve fyziologickém a funkčním postavení;
 * DK podloženy polštářem do semiflexe v kyčelním i kolenním kloubu;
 * paty umístěny na polštáři nebo v antidekubitních botičkách.

Poloha semisupinační
Střední poloha mezi polohou na boku a na zádech. Trup je podepřen polštářem po celé jeho délce.
 * Spodní HK: rameno v abdukci a zevní rotaci, loket v semiflexi, předloktí v supinaci.
 * Svrchní HK: leží na těle, nebo je podložená za tělem, rameno ve středním postavení, loket v semiflexi, předloktí v pronaci.
 * Spodní DK: kyčelní kloub v mírné flexi a zevní rotaci, koleno ve flexi.
 * Svrchní DK: kyčel v semiflexi a mírné vnitřní rotaci, koleno ve flexi.
 * Mezi kolena a stehna klademe polštář.

Poloha na boku
Trup je kolmo k podložce a hlava podložena v ose. Poloha má příznivý antispastický vliv, chrání oblast sacra před dekubity.
 * Spodní HK: rameno ve flexi 90°, loket v semiflexi, předloktí v supinaci.
 * Svrchní HK: položena volně na polštáři, rameno v mírné addukci a flexi, loket v semiflexi, pronace.
 * Spodní DK: kyčel i koleno v semiflexi.
 * Svrchní DK: podložena polštářem, kyčel ve flexi 90°, zevní rotace, koleno ve flexi 90°, nohy v 0 postavení.

Poloha semipronační
Střední poloha mezi polohou na boku a na břiše. Hrudník podložen polštářem, hlava mírně rotována a také podložena polštářem.
 * Spodní HK: rameno v abdukci a mírné rotaci, loket v extenzi.
 * Svrchní HK: položena na polštáři, který je pod trupem, rameno v abdukci a flexi, loket v semiflexi, pronace.
 * Spodní DK: kyčel v extenzi, koleno v semiflexi.
 * Svrchní DK: podložena polštářem, kyčel ve flexi 90°, zevní rotace, koleno ve flexi 90°, nohy v 0 postavení.

Polosed
Poloha může být zaujímána na lůžku nebo ve vozíku, který je příslušně nastaven (zakloněná zádová opěrka, podpěra hlavy, pozvednuté stupačky, podpěra lýtek). Vozík musí být individuálně upraven a nastaven potřebám pacienta.
 * Hlava a krk podepřeny polštářem, loket a předloktí také.
 * Paže v semiflexi, mírné abdukci, mírné zevní rotaci v ramenních kloubech.
 * Loket ve flexi 90°.
 * Zápěstí i ruka ve středním postavení.
 * Trup zprvu 30–45° flexe, postupně zvyšujeme.

Poloha na břiše
Jinak také nazývána poloha pronační. Do této polohy ukládáme P/K při vědomí i P/K s poruchou vědomí. Tracheostomie či tracheální intubace není kontraindikací. U stavů s nutnou umělou plicní ventilací slouží tato poloha k drenáži plicních sklípků.
 * Hlava je otočena na stranu.
 * Hrudník může být podepřen polštářem.
 * Břicho a pánev leží volně.
 * Distální část bérce a noha je podložena tak, aby prsty nedosahovaly na podložku.
 * DK mohou být i v pozici „nakročení“.

Související články

 * Decubitus