Half-thicknesses of various substances

Závislost polotloušťky
Velikost polotloušťky látek je závislá jak na charakteru stínící látky, tak na povaze záření.

U záření se projevuje vlnově-korpuskulární dualismus: makroskopická tělesa interagují s prostředím jako jednolitý celek. Podobně se chovají i záření o delších vlnových délkách, takže je nám umožněno pozorovat třeba odraz světla, kdy na viditelné světlo pohlížíme jako na paprsek. Jiná situace je u záření s kratšími vlnovými délkami, kdy se projevuje korpuskulární charakter. Interakce látky a záření probíhá na elementární úrovni, díky tomu může nastat situace, kdy kvantum záření jednoduše látkou projde. Tuto pravděpodobnost zvyšuje nízká hustota dané látky. Druhá možnost je interakce záření s látkou za ztráty energie záření, tudíž postupnému zbrzdění.

Pokud uvažujeme rovnoměrný paprsek záření, tak jeho intenzita závisí exponenciálně na tloušťce látky kterou prochází a lineárním součiniteli zeslabení, který je tím vyšší, čím je větší hustota a atomová hmotnost látky, nižší je při vyšší energii záření. Podobný lineárnímu součiniteli zeslabení je účinný průřez, který vychází z představy atomů jako kulovitých těles o určitém poloměru, které záření buď absorbují, nebo minou. Čím větší je efektivní ploška tohoto tělesa, tím větší je pravděpodobnost absorpce. Jednotkou účinného průřezu je 1 barn =10-28 m2

Olovo
Olovo je prvek s velkou měrnou hustotou(11 340 kg.m-3) a protonovým číslem(82). Má tudíž vysokou elektronovou hustotu a je dobrým stínícím materiálem pro záření γ.

Naopak není samotné vhodným materiálem pro odstínění záření β, jelikož vzniká intenzivní brzdné záření a pro odstínění tohoto brzdného záření by se musela použít velmi tlustá vrstva olova. Proto se pro odstínění β- záření používá v kombinaci s jiným lehkým materiálem (plexisklo, hliník), kde jeho tenká vrstva slouží k odstínění brzdného záření. Pro β+ záření se musí použít silnější vrstva, protože vznikající brzdné záření má vyšší energii než u β-.

Olověné destičky se používají v lékařství jako ochrana před ionizujícím zářením.

Dále se používají například olověné kontejnery na přepravu a skladování zářičů. A pokud je potřebné, aby byla zachovaná optická viditelnost, může se použít tzv. olovnaté sklo.

Vzduch
Vzduch má velmi nízkou protonovou hustotu.

Polotloušťky pro záření alfa o různých intenzitách jsou v řádech desítky centimetrů, pro beta v řádech metrů. Polotloušťka pro záření gama o intenzitě 1 MeV se pohybuje okolo 90 m.

Voda
Voda má větší protonovou hustotu než vzduch, proto je také polotloušťka pro záření gama jen přibližně 10 cm.

V jaderné energetice se používá při skladování jaderného odpadu při tzv. mokrém způsobu skladování. Vrstva vody o tloušťce nejméně 2,5 m při tomto způsobu skladování plní jak chladící tak stínící funkci. Nevýhodou tohoto způsobu je vznik kapalných radioaktivních odpadů.

thumb|Mokrý způsob skladování radioaktivního odpadu

Beton
Beton má přes svou nízkou hustotu velice dobré stínící vlastnosti. Například u záření o energii 1,5 MeV je potřeba olovo o polotloušťce 1,174 cm. Pro stejné záření je potřeba beton s polotloušťkou 5,72 cm. Používá se proto při stínění záření gama. Na rozdíl od olova a železa také dobře stíní neutronové záření. Beton se používá například při tzv. suchém způsobu skladování radioaktivního materiálu v elektrárnách, jako součást takzvaných CASTOR a CONSTOR kontejnerů, spolu s ocelí a dalšími materiály. thumb|Schéma CONSTOR kontejneru thumb|Suchý způsob skladování radioaktivního odpadu

Ocel
Ocel se díky své hustotě, která se zpravidla pohybuje mezi 7,750 a 8,050 kg.m-3, využívá, stejně jako olovo, ke stínění záření γ. Spolu s betonem se používá pro výrobu CASTOR a CONSTOR kontejnerů.

Hlíník
Hliník má mnohem menší hustotu a protonové číslo než olovo. Proto se také využívá pro stínění beta jelikož redukuje brzdné záření.

== Tabulka polotlouštěk vybraných látek == Hodnoty polotlouštěk vybraných látek jsou udány v centimetrech. U hodnot označených a se při zvýšení intenzity už hodnota polotloušťky nezvýší.