Mental disorders and behavioral disorders caused by the use of psychoactive substances

Dělení
V tomto kontextu je nutno připomenout způsob, jak se v 10. vydání Mezinárodní klasifikace nemocí (dále jen MKN-10) používá čtyřznakové označení reflektující aktuální stav pacienta, neboť 3. a 4. znak diagnózy jsou pro další postup v psychiatrii a adiktologii vedle kompletní anamnézy velice důležitým údajem pro další intervence (medikace, ústavní léčba, substituční léčba).

Obecně je kód diagnózy ve tvaru XXX.X, přičemž:
 * Prvním znakem je písmeno označující kapitolu, tedy dotčenou orgánovou soustavu, případně proces, úraz apod. (A-Novotvary, F-Psychiatrické poruchy, K-Nemoci trávicí soustavy O-Těhotenství a s ním související procesy'')
 * Druhý znak je číslice označující podkapitolu (oddíl), kde jsou další upřesňující informace; redukuje tedy kapitolu na části mající společné vlastnosti - zpravidla určitý typ nemoci, etiologii, lokalizaci apod. Tato část označuje např. konkrétní poškozený orgán či skupinu nemocí podobných vlastností apod. (F2 - schizofrenie, poruchy schizotypální a poruchy s bludy)
 * Třetí znak je číslice, které už de facto označuje diagnózu (např. F20 - Schizofrenie). U některých nemocí a procesů se může jednat o poslední znak, neboť by čtvrtý znak pozbýval smyslu (např. P60 - Diseminovaná intravaskulární koagulace u plodu nebo novorozence (DIC))
 * Čtvrtý - a poslední znak (rovněž číslice) - je od předešlých tří oddělen tečkou. Specifikuje co možná nejpřesněji další důležité informace, případně klinický obraz (např. F20.1 - Hebefrenní schizofrenie)

Třetí znak v tabulce níže (pro obecnost nahrazen symbolem "X") označuje psychoaktivní látku nebo skupinu látek, které pacient užívá/užíval (viz "související články" na konci článku). V psychiatrii se v kapitole F1, resp. oddílu F10 - F19 setkáváme s následujícím členěním na čtvrtém místě. Čtvrté místo obvykle specifikuje klinický stav.

''Poznámka: Ne na každou psychoaktivní látku (skupinu látek) lze u stanovení diagnózy dle MKN-10 aplikovat 4. znak - např. odvykací stav u halucinogenů je velice vzácný, stejně tak v praxi neexistují nikotinem způsobená psychotická porucha, či odvykací stav s deliriem po užívání kofeinu.''

Klinický obraz akutní intoxikace, syndromu závislosti a odvykacího stavu, resp. odvykacího stavu s deliriem po užívání psychoaktivních látek jsou podrobněji popsány v článcích o poruchách způsobených konkrétní látkou (případně skupinou látek).

Závislosti iatrogenního původu
Řada poruch plynoucích z užívání psychoaktivních látek je navozena iatrogenně, tedy neadekvátním způsobem medikace. Častým případem je dlouhodobé podávání opioidních analgetik pacientům s chronickou nenádorovou bolestí, pokud existují jiné alternativy - např. nová NSAID (často jejich kombinace s kofeinem, spasmolytiky či jinou synergicky působící látkou), případně tricyklická antidepresiva nebo antiepileptika. U některých typů dlouhodobých bolestí - zpravidla povrchových - lze s úspěchem lokálně aplikovat kapsaicin. U nádorových bolestí, resp. v paliativní medicíně je vznikající závislost, resp. vzrůstající tolerance na opioidní analgetika situací, kdy i užívání vysokých dávek opioidů (včetně jeho negativních důsledků jako je spastická obstipace a polékový útlum) je stále větším benefitem, než léčba méně účinnými analgetiky snižující kvalitu života pacienta.

Druhým - v praxi velice častým - případem je dlouhodobá medikace úzkostných poruch či insomnie pomocí benzodiazepinů. Benzodiazepinová anxiolytika, resp. hypnotika mohou být - zejména u predisponovaných pacientů - vysoce návyková a je doporučeno je podávat pouze několik týdnů (max. 2 měsíce), např. než se projeví plný efekt antidepresiv. Nespavost lze přechodně léčit pomocí "Z" hypnotik (zolpidem, zopiklon, zaleplon), jež se rovněž alostericky vážou na GABAergní receptory, ovšem výlučně na konkrétní podjednotku a obnášejí menší (byť stále vysoké!) riziko závislosti než diazepam, bromazepam a další klasické benzodiazepiny. V případě abúzu návykových látek (byť v anamnéze) je lepší se benzodiazepinům zcela vyhnout (nevyžaduje-li to např. další komorbidita - typicky epilepsie) a zvolit nebenzodiazepinová anxiolytika/hypnotika ve vyšších dávkách (hydroxyzin, guaifenesin), sedativní antidepresiva (trazodon, mirtazapin), nízké dávky atypických antipsychotik, nebo pregabalin.

Související články

 * Poruchy vyvolané užíváním alkoholu
 * Poruchy vyvolané užíváním opioidů
 * Poruchy vyvolané užíváním kanabinoidů
 * Poruchy vyvolané užíváním sedativ nebo hypnotik
 * Poruchy vyvolané užíváním kokainu
 * Poruchy vyvolané užíváním jiných stimulancií (včetně kofeinu)

Použitá literatura
https://old.uzis.cz/cz/mkn/P00-P96.html