Epithelium

Epitelová tkáň představuje jeden ze čtyř základních typů tkání v lidském organismu. Je tvořena především buňkami, s malým množstvím mezibuněčné hmoty. Epitelové buňky mají významné mezibuněčné spoje a jsou polarizované. Až na výjimky jsou bezcévné, vyživované difuzí, a leží na bazální membráně. Epitelové tkáně plní nejrůznější funkce, a proto jsou velice různorodé morfologie – pokrývají povrchy, resorbují či secernují látky z jednoho kompartmentu do druhého, mají imunitní funkce. Epitel tedy není jen „vrstvička buněk na povrchu“, tvoří např. podstatnou část hmoty jater či sleziny.

Charakteristika

 * apikobazální polarizace – buňka má dva póly lišící se svým biochemickým složením a funkcí
 * apikální pól – apikální část membrány
 * bazální pól – bazolaterální část membrány
 * mezibuněčné spoje – spolu s kohezivními silami (zprostředkovanými mimo jiné integrálními proteiny buněčných membrán a kalciovými ionty) se podílejí na adhezi epitelových buněk, vytvářejí bariéru pro průnik látek paracelulární cestou a též umožňují mezibuněčnou komunikaci
 * zonula occludens (tight junctions) – nejapikálněji; vytvářejí bariéru, počet těchto spojení determinuje míru prostupnosti epitelu; tvořeny proteiny occludinem a klaudinem; vytváří hranici mezi apikálním a bazolaterálním povrchem buňky
 * zonula adhaerens – podílí se především na adhezi buněk; strukturně se jedná o aktinová mikrofilamenta vycházející z plotének tvořených myosinem, tropomyosinem, alfa-aktininem a vinkulinem
 * nexus (gap junction) – zprostředkovávají mezibuněčnou komunikaci umožněním výměny látek (např. AMP, kalciové ionty); strukturně se jedná o proteiny uskupené do hexamerů (konexon)
 * dezmosom (macula adhaerens) – dezmosomy jsou rozprostřeny podél laterálních membrán buněk; podílejí se na adhezi buněk; diskoidní struktura s plakem (úponová ploténka) na vnitřní straně membrány, kam se upínají intermediární filamenta
 * bazální membrána – bazální povrch epitelových buněk nasedá na bazální membránu, pomocí níž je epitel ukotven k subepitelovému vazivu; vytváří rozhraní mezi vazivem a epitelem

Povrchová specializace

 * struktury typicky se vyskytující na bazálním, nebo apikálním povrchu, souvisejí s funkcí daného epitelu
 * apikální povrch:
 * kartáčový lem (též žíhaný) – tvořen hustě uspořádanými mikroklky; typicky v resorpčních epitelech, kde zvětšuje povrch, tedy jeho funkcí absorpce
 * stereocilie – dlouhé mikroklky (dosahující až 10 µm); na epitelu vývodných pohlavních cest muže, na vláskových buňkách vnitřního ucha
 * kinocilie (řasinky) – vyskytují se u tzv. řasinkových epitelů (typicky v dýchacích cestách, ve vejcovodu), kde hustě pokrývají apikální povrch epitelových buněk; metachronním kmitáním umožňují pohyb tekutin či hlenu
 * mikrořasy – na vrstevnatém dláždicovém epitelu
 * bazolaterální povrch:
 * bazální labyrint: invaginace cytoplazmatické membrány obsahující mitochondrie; pro aktivní transport iontů; např. v proximálním a distálním tubulu ledvin
 * prstovité výběžky

Rozdělení epitelů
right | thumb | 250px | Víceřadý cylindrický epitel dýchacích cest
 * Podle prostorového uspořádání:
 * plošné:
 * jednovrstevné (všechny buňky nasedají na bazální membránu):
 * dláždicový (plochý) – šířka buňky je větší než její výška; polygonální tvar buňky
 * kubický – šířka, výška i hloubka buňky jsou přibližně stejné velikosti
 * cylindrický – výška buňky znatelně převyšuje její šířku
 * víceřadý cylindrický – všechny buňky nasedají na bazální membránu, ale ne všechny dosahují až k volnému povrchu epitelu, jeví se jako vrstevnatý, a proto je někdy nazýván pseudovrstevnatý epitel; skládá se z buněk vykonávajících danou funkci a z nižších buněk bazálních, které dorůstají a slouží k obnově epitelu
 * mnohovrstevné:
 * dláždicový
 * kubický
 * cylindrický
 * trámčité
 * retikulární
 * Podle funkce:
 * krycí
 * resorpční
 * respirační
 * smyslový
 * svalový myoepitel
 * germinativní
 * žlázový

Krycí epitel je specializovaná tkáň, sloužící ke krytí povrchů a vystýlání dutin lidského těla. Chrání vnější a vnitřní povrch těla a orgánů, je velmi odolný vůči mechanickým, tepelných a chemických vlivům.

Žlázový epitel tvoří funkční základ žláz. Skládá se z buněk schopných přijímat látky, zpracovávat je a vytvořený produkt vylučovat.

Krycí a žlázové epitely jsou považovány za dvě hlavní skupiny epitelů.

Krycí epitel
Klasifikujeme podle:
 * počtu buněčných vrstev
 * tvaru buňky – u vrstevnatých epitelů je zásadní nejsvrchnější vrstva

Vrstevnatý epitel

 * má 2 nebo více vrstev

center|450px .

Související články

 * Chrupavka
 * Kost
 * Vazivo
 * Smyslový epitel
 * Resorpční epitel
 * Žlázový epitel
 * Endotel
 * Mezotel

Použitá literatura

 * ROSS, Michael H a Wojciech PAWLINA. Histology: a text and atlas. 6th ed. Philadelpia: Wolters Kluwer, c2011, xviii, 974 s.
 * ROSS, Michael H a Wojciech PAWLINA. Histology: a text and atlas. 6th ed. Philadelpia: Wolters Kluwer, c2011, xviii, 974 s.
 * ROSS, Michael H a Wojciech PAWLINA. Histology: a text and atlas. 6th ed. Philadelpia: Wolters Kluwer, c2011, xviii, 974 s.