Histiocytosis

Histiocytosis is a heterogeneous group of diseases characterized by tumorous proliferation of histiocytes. Histiocytes are macrophages, that can be found in the lymph node stroma, they are part of the reticuloendothelial (or monocyte-macrophage) system. They are formed by the entry of monocytes (mononuclear cells) into tissues.

These diseases are sometimes classified as lymphomas. When their precursors proliferate in the bone marrow, monocytic leukemia develops. When immature histiocytes proliferate in tissues, histiocytic medullary reticulosis develops. The proliferation of mature histiocytes is collectively called Langerhans cell histiocytosis(formerly histiocytosis X ). Langerhans cell histiocytoses (dendritic cells) and haemophagous lymphohistiocytoses (macrophages) are typical for childhood.

Classification of histiocytic diseases, according to WHO classification of blood diseases (2001)

 * Histiocytic sarcoma,
 * Langerhans cell histiocytosis (LCH),
 * Langerhans cell sarcoma,
 * interdigitating dendritic cell tumor,
 * follicular dendritic cell sarcoma

Classification of Histiocytic Diseases according to the International Histiocyte Society

 * I. class – Langerhans cell histiocytosis,
 * II. class - hemophagocytic lymphohistiocytosis:
 * familial erythrophagocytic lymphohistiocytosis (FHLH),
 * hemophagocytic lymphohistiocytosis,,
 * infection-associated haemophagocytic syndrome,
 * III. class - malignant histiocytosis:
 * acute monocytic leukemia,
 * true histiocytic lymphoma.

Langerhans cell histiocytosis (LCH, histiocytosis X)
This is a monoclonal proliferation of Langerhans cells - special skin dendritic cells. It most often occurs between the 1st and 3rd year of life. It is not a malignant disease in the classical sense (here we can find morphologically mature cells, spontaneous regression and no aneuploidy ). [2]

Epidemiology a etiopatogenesis
The incidence is 0.4: 100,000 children under 15 years of age. Boys are affected twice as often as girls. The origin is unclear - viral origin, primary immunodefect or malignancy is considered. Normal Langerhans cells do not divide further, while cell proliferation occurs in Langerhans cell histiocytosis. These cells further migrate to other organs.

Histopathology


An infiltrate of pathological Langerhans cells, macrophages, lymphocytes, eosinophilic granulocytes and giant osteoclast-like cells is typically present in lesions. All of these cells produce cytokines that cause fibrosis and tissue necrosis and bone resorption. [4] The presence of Bierbeck granules (tennis-rock-shaped intracellular particles) or CD1a antigen on the cell surface can be detected ❗️electronically microscopically❗️.

Clinical manifestation

 * manifestations at any age,
 * The most common manifestations - osteolytic bone lesions (skull, long bones, pelvis, ribs, spine) - eosinophilic bone granuloma - and painful swelling of the soft tissues,
 * skin disorders - seborrheic, scaly or xanthomatous papules,,
 * hepatopathy with hepatomegaly → jaundice, hypoproteinemia, edema, ascites ,
 * hematopoietic dysfunction → anemia, leukocytopenia, thrombocytopenia,
 * lung involvement → cough, dyspnoea,
 * brain involvement → diabetes insipidus.

Clinical forms

 * Letterer-Siwe disease (typically up to 2 years of age): disseminated multisystem form; fever, skin rash, bone lesions, bone marrow involvement (cytopenia), lymphadenopathy, hepatosplenomegaly, jaundice, interstitial lung changes with dyspnoea and pneumothorax.
 * Hand-Schüller-Christian disease (typical for ages 2-6): polyuria, exophthalmos , lytic defects of flat bones.
 * Eosinophilic bone granuloma (adult age).

Staging

 * 1) Lokalizované postižení (převažuje v dospělosti):
 * 2) * kosti – monostotické/polyostotické, kůže, plíce, mízní uzliny, CNS,
 * 3) diseminované postižení (převažuje v dětství):
 * 4) * postiženy ≥ 2 orgány s/bez orgánové dysfunkce.

Diagnostika
náhled|Mikroskopický obraz histiocytózy z Langerhansových buněk


 * Histologický průkaz – mikroskopicky,
 * imunohistologický průkaz CD1a antigenu na buněčném povrchu,
 * elektronmikroskopický průkaz Bierbeckových granul v cytoplazmě buněčné léze.

Histologický vývoj ložiska LCH v průběhu času

 * 1) Proliferativní stadium (převažují Langerhansovy buňky),
 * 2) granulomatózní stadium (pestrá cytologie),
 * 3) xantomatózní stadium a tvorba jizev.

Léčba

 * Při izolovaném postižení kosti exkochleace,
 * při postižení více kostí léčba steroidy a vinblastinem,
 * při víceorgánovém postižení kombinovaná léčba cytostatiky.

Prognóza

 * Při postižení 1 orgánu je pravděpodobnost přežití 100 %,
 * při multiorgánovém postižení je letalita 20 %.

Hemofagocytující lymfohistiocytózy
Jedná se o reaktivní, často fatálně probíhající histiocytózy, typicky se objevuje u kojenců. Na podkladě imunodefektu dochází k výstřední neefektivní imunitní odpovědi s aktivací lymfocytů a makrofágů a hemofagocytózou. Tento imunodefekt může být podmíněn geneticky (familiární hemofagocytující lymfohistiocytóza) nebo sekundárně při získaném imunodeficitu.

Lymfohistiocytóza se může vyskytnout u mladých pacientů s Crohnovou chorobou, kteří jsou léčení azathioprinem. Destrukce tkání je vyvolána virovou infekcí (nejčastěji EB virem), která spustí excesivní aktivaci imunitního systému. Onemocnění pak připomíná infekční mononukleózu – vyskytuje se horečka, splenomegalie a jaterní léze. V krevním obrazu je nápadná pancytopenie. Většina pacientů umírá na multiorgánové selhání.

Familiární hemofagocytující lymfohistiocytóza (FHLH)

 * Synonymum: morbus Farquhar.

Epidemiologie a etiopatogeneze
Incidence je 1:50 000. Chlapci i dívky jsou postiženi rovnoměrně. Nejméně 3 rozdílné genové defekty způsobí neefektivní imunitní odpověď s velkým vyplavováním zánětlivých cytokinů a nekontrolovanou aktivaci histiocytů.

Histopatologie
Charakteristická je difuzní infiltrace jater, sleziny, mízních uzlin, kostní dřeně a mozku lymfocyty. Histiocyty jsou benigní a aktivně fagocytují erytrocyty („hemofagocytují“), jaderné buňky a trombocyty.

Klinický obraz

 * Horečka, hepatosplenomegalie a pancytopenie,
 * zduření místních uzlin, ikterus, otoky, exantém,
 * neurologické symptomy – záchvaty křečí a obrny mozkových nervů,
 * progredující neutropenie → těžké bakteriální či plísňové infekce až s fatálním průběhem.

Diagnostika

 * Pancytopenie,
 * hypertriglyceridemie, zvýšená aktivita sérových aminotransferáz, snížený fibrinogen, zvýšený feritin, jen mírná elevaceCRP,
 * snížená aktivita NK buněk, pro- a protizánětlivé cytokiny v plazmě,
 * kostní dřeň: lymfohistiocytární infiltrace, hemofagocytóza,
 * likvor: mírná pleocytóza, zvýšená bílkovina,
 * MRI mozku: atrofie mozku a ložiska demyelinizace.

Léčba

 * Steroidy a etoposid, event. cyklosporin A a antitymocytární globulin (ATG),
 * při postižení mozku intratékální léčba metotrexátem,
 * vyléčení je možné pouze transplantací kostní dřeně.

Prognóza

 * Neléčené onemocnění je smrtelné,
 * při transplantaci kostní dřeně je šance na vyléčení 50–70 %.

Historické okénko
Termín „histiocytóza X“ byl poprvé použitý Lichtensteinem v roce 1953. Tento název vznikl díky nejasné etiologii a rozpakům, zdali toto onemocnění řadit k nádorovým či infekčním onemocněním, nebo k lipidovým tezaurismózám. Původní název histiocytóza X byl později změněn na termín histiocytóza z Langerhansových buněk (Langerhans cell histiocytosis – LCH). Tato nemoc je řazena WHO klasifikací krevních chorob do skupiny maligních histiocytárních chorob. == Odkazy ==

Související články

 * Buněčná imunita
 * Dendritické buňky a jejich význam (včetně klinického využití)
 * Imunodeficientní stavy
 * Imunodeficitní stavy v buněčné imunitě