Blood smear

Making a blood smear
We take blood from the abdomen of the finger or the lateral side of the third or fourth finger of the non-dominant hand, in children from the heel or earlobe. We use disinfection to clean the skin surface. The first drop that appears is wiped with a sterile swab due to the possible content of tissue fluid. We already apply the second drop of blood to the degreased slide. Place the drop on one side of the slide (eg to the right) and move the other slide slowly to the drop from the other (left) side. As soon as the glass touches the drop, the blood spreads along the entire edge by capillary action. In a smooth motion, we spread the blood in a thin layer on the glass in the direction from the drop. The smear is then allowed to dry and fixed.

Blood smear processing
This is a traditional method of staining blood, the so-called Pappenheim panoptic method, which consists of two staining:


 * 1) May-Grünwald
 * 2) Giemsa-Romanowski

We perform the method in a horizontal position so that the smear contains one layer of cells. This is followed by rinsing with distilled water and drying. When viewed under a microscope, we use an immersion objective and immersion oil. This increases the refractive index of the optical medium between the specimen and the objective, whereby rays of transmitted light enter the objective, which would not enter it if a lower refractive index medium were used.

Fixation
For fixation we use May-Grünwald's solution. The dried smear is dripped with concentrated May-Grünwald solution for 3-5 min. This will lead to a good fixation of blood cells.

Staining with dilute May-Grünwald solution

 * concentrated methylene blue eosinate in methanol (methanol fixes)
 * dilution in a ratio of 1: 1 with distilled water, dripping and leaving on the smear for about 1 min
 * merges, does not rinse

Staining with Giemsa-Romanowski solution

 * azure A eosinate, blue and methylene violets
 * lasts for 15 min
 * rinse with distilled water until colored

Then let the fixed and treated blood smear dry and inspect it with the help of an immersion lens (do not cover with a coverslip). In the microscope, we observe individual blood elements and their parts with different results of staining the blood smear.

Erythrocytes
Red blood cells are terminally differentiated non-nuclear biconcave elements filled with oxygen-carrying hemoglobin. They survive in the blood circulation for about 120 days, after which they are removed by macrophages. They are the only blood elements whose function does not require them to leave the bloodstream.

Under normal circumstances, they are quite flexible elements, which allows them to adapt to small diameters and irregularly arranged capillary spaces.

Leukocytes
Bílé krvinky jsou krevní elementy, které opouštějí krevní řečiště a vstupují do tkání, kde vykonávají svou hlavní funkci, tzn. v obraně organismu. Název leukocyty je nesmírně široký, proto rozlišujeme leukocyty do dvou skupiny na tzv. granulocyty (neutrofil, bazofil, eosinofil) a agranulocyty (lymfocyty, monocyty).

Neutrofilní leukocyty
Zralé neutrofilní leukocyty tvoří 50–70 % cirkulujících leukocytů. V krevním řečišti jsou inaktivní, nicméně jsou to obvykle první leukocyty, které se objeví na místě infekce. Tam na základě chemotaxe fagocytují bakteriální buňky a jejich zbytky. Hlavním úkolem neutrofilních leukocytů je zabíjení a rozklad pohlcených mikroorganismů.

Eosinofilní leukocyty
Eosinofily jsou ve srovnání s neutrofily daleko méně početné a představují jen 1–4 % leukocytů. V krevních nátěrech jsou to buňky stejně velké nebo nepatrně větší než neutrofily, avšak mají dvousegmentované jádro. Dalším rozdílem pak jsou veliká acidofilní granula (růžová až červená).

Bazofilní leukocyty
Bazofily tvoří méně než 1 % cirkulujících leukocytů, proto je velice obtížné jej na krevním nátěru nalézt. Jádro bazofila bývá rozděleneé na dva laloky, které jsou nepravidelného tvaru a obsahují specifická granula. Tato granula mají oprati zbylým leukocytům méně pravidelný tvar, barví se bazicky (obvykle puprpurově až modročerně).

Jsou klíčové pro alergickou reakci, funkčně se podobají heparinocytům.

Lymfocyty
Lymfocyty jsou buňky s kulatými jádry a jsou nejčastějším typem agranulocytů v krevním nátěru. Jedná se o nejmenší typ leukocytů a tvoří přibližně 30 % všech leukocytů. Přestože je to nejmenší typ leukocytu, je nesmírně důležitý, protože sehrává hlavní funkci imunitní odpovědi. Zralé lymfocyty dělíme do několika funkčně odlišných skupin dle svých povrchových molekul. Hlavní třídy lymfocytů zahrnují B-lymfocyty (pomocné), T-lymfocyty (cytotoxické) a tzv. NK buňky (z anglického natural killer cells). V porovnání s ostatními leukocyty vykazují výrazné odchylky ve velikosti. Malé lymfocyty odpovídají velikosti erytrocytu, ale střední a velké lymfocyty dosahují v průměru až 18 μm.

Monocyty
Monocyty patří též do skupiny agranulocytů. Jsou to prekurzory dalších nesmírně důležitých buněk, a to makrofágů, osteoklastů, mikroglií a dalších buněk mononukleárního fagocytárního systému. Buňky pocházející z monocytů jsou buňky prezentující antigen a hrají velice důležitou roli v imunitní obraně tkání. Cirkulující monocyty obvykle žijí velice krátce, v tkáních žijí až měsíce. Veliké jsou v průměru 12–15 μm, jejich jádro připomíná tvar vanilkového rohlíčku.

Trombocyty
Krevní destičky jsou bezjaderné krevní elementy, které sehrávají nezastupitelnou funkci při hemostáze (zástavě krvácení). Vznikají z megakaryocytů v kostní dřeni. Nejedná se o skutečné buňky, ale pouhé fragmenty cytoplazmy megakaryocytů. Z jednoho megakaryocytu vznikne až 5000 fragmentů, tzn. krevních destiček. V cirkulaci žijí 9–12 dní, obvykle zanikají v endotelu cévy.

Související články

 * Zhotovení histologického preparátu
 * Zpracování vzorků pro histologické vyšetření
 * Barvení podle Giemsy
 * Leukogram

Použitá literatura