Psychology and psychotherapy

Pojem psychoterapie

 * výraz psychoterapie pochází z řečtiny: „psyché“ = duše; „therapón“ = služebník, sloužit
 * psychoterapie využívá lékařské vědy, psychologické vědy a filosofii (etiku)
 * psychoterapie je léčba, profylaxe (primární prevence) a rehabilitace (terciární prevence) poruch zdraví
 * psychoterapie probíhá jako vědomá, záměrná, strukturovaná a vědecky podložená interakce mezi terapeutem a pacientem (terapeutický vztah)

Obecné zásady psychoterapie

 * 1) Využíva prostředky: slova, rozhovor, neverbální chování, podněcování emocí, vytvoření terapeutického vztahu, sugesce, učení, interakce ve skupině
 * 2) Působí na nemoc, poruchu, anomálii
 * 3) Cílem je mírnit potíže a podle možnosti i odstranit jejich příčiny
 * 4) Dochází ke změnám v prožívání a chování pacienta
 * 5) Psychoterapii provádí kvalifikovaná osoba

Prostředky psychoterapie
Jsou činnosti, se kterými se setkáváme i v běžném životě. Psychoterapeutickými se stávají v okamžiku, kdy jsou odborně použity s cílem pomoci druhému.


 * psychoterapeutický vztah
 * uspořádání situace v terapii
 * imaginace – spontánní / záměrná
 * učení / nácviky
 * sugesce / hypnóza
 * prostředky:verbální (rozhovor, určení symptom),nonverbální (relaxace, imaginace…)

Cíle psychoterapie

 * 1) odstranění drobných příznaků (symptomů)
 * 2) resocializace, reorganizace, restrukturalizace, rozvoj pacientovy osobnosti (osobnost se přetváří)
 * 3) úprava psychofyzických stavů, odstranění symptomů, podpora v krizové situaci, pomoc při adaptaci na nové podmínky, změna chování, ovlivnění sociálních vztahů, osobnostní změna

1) Psychoanalytická terapie (Freud)

 * vychází z psychoanalýzy (rozlišuje vědomí, předvědomí a nevědomí)
 * velmi direktivní způsob terapie
 * pudové tendence jsou rozhodující pro vývoj osobnosti a pro vznik neuróz
 * základní pud – sexuální (libido)
 * neurózy vznikají konfliktem: superego / id / ego
 * dává největší důraz na vývoj v dětství
 * neurózu vyvolává potlačená úzkost
 * psychoanalytickou metodou se mají vytěsněné pudové impulzy odhalit, přivést do vědomí a vrátit pod kontrolu vědomého já

2) Adlerovská psychoterapie (Adler)

 * pro každý lidský život není rozhodující sexuální pud, ale životní cíl (potřeba začlenit se do společnosti, uplatnit se a prosadit)
 * také klade velký význam na vývoj v raném věku
 * důležitá je rodinná situace (vztahy mezi sourozenci…)
 * pocit méněcenosti = únik do nemoci
 * hlavní zásady – poznat pacientův životní plán, vést pacienta ke změně životního stylu, dodávat mu odvahu

3) Jungovská terapie (Jung)

 * dělí lidi na intoverty a extroverty
 * odkrývání nevědomých komplexů
 * terapie tkví v odkrývání nevědomých souvislostí (na rozdíl od psychoanalýzy je to přátelský rozhovor)
 * využívá také výkladů snů a aktivní imaginace

Behaviorální psychoterapie (Eysenck, Wolpe)

 * poruchy chování jsou naučené reakce
 * je-li neurotické chování naučené, musí se přecvičovat a odučovat
 * k vyléčení neurózy nevede změna myšlení, ale změna chování
 * má kořeny v experimentální psychologii
 * pracuje s podmíněnými reflexy
 * využívá metod nácviku a negativního nácviku (nepříjemné podněty a tresty)
 * je jí vytýkáno, že se snaží odstranit pouze symptomy a ne základní příčiny

Humanistická psychoterapie (Maslow)

 * podtrhuje jedinečnost každé osobnosti a vede k osobnostnímu růstu
 * snaží se pochopit vnitřní zážitky jedince a naučit jej s těmito zážitky pracovat
 * pomáhá lidem v jejich duchovním růstu a realizaci vlastního potenciálu
 * důraz na bezprostřednost a spontánnost

Použitá literatura
Kolektív autorov, Preklad: Jozef Hašto.Na problém orientovaná psychoterapia.Vydavateľstvo: Vydavateľstvo F, 1994