Biliary tract

Biliary tract's main purpose is to transport bile from the liver to the duodenum. Bile is a fluid of yellowish-brown colour which consists of bile salts, bile pigments (bilirubin, biliverdin), fatty acids, lipids, cholesterol etc. It partakes in emulsification of fats. Around 0,5-0,7 l of bile is produced per day.

Biliary tract can be divided by the localisation into intrahepatic (inside of the liver) and extrahepatic (outside of the liver) bile ducts.

Intrahepatic bile ducts
Intrahepatic bile ducts start in the liver as bile capillaries (bile canaliculi) between hepatocytes. They are thin and they are lined just by hepatocytes. Their diameter is approx. 1-2 µm. Bile flows from the centre of the liver lobule to the periphery where intrahepatic bile ductules (canals of Hering) are located. Canals of Hering are lined by cuboidal epithelium. They connect to interlobular bile ducts which are located in the portobiliary space as a part of the portal triad (as well as portal vein and interlobular artery). Interlobular bile ducts are lined by cuboidal epithelium supported by basal lamina. They connect into segmental bile ducts which then form right and left hepatic ducts. Right and left hepatic ducts exit liver at the porta hepatis (together with v. portae and a. hepatica propria).

400px|thumb|right|Žlučové cesty

Extrahepatic bile ducts
Navazují na intrahepatální cesty v porta hepatis. Začínají jako ductus hepaticus dexter (vznik z ramus anterior et posterior) et sinister (vznik z ramus medialis et lateralis). Výstelku ductus hepaticus dexter et sinister tvoří jednovrstevný cylindrický epitel. Ty se spojují za vzniku ductus hepaticus communis, který je dlouhý 3–5 cm a vstupuje do ''lig. hepatoduodenale (spolu s ním tam jde: a. hepatica propria (vpředu vlevo), v. portae (vzadu), je součástí omentum minus a vpředu ohraničuje vstup do bursa omentalis – foramen omentale''). V ''lig. hepatoduodenale'' se spojuje s vývodem ze žlučníku – ductus cysticus (délka 2–3 cm), jejich spojením vzniká ductus choledochus (žlučovod). Ke spojení dochází asi 4 cm od porta hepatis a je v ostrém úhlu. Ductus choledochus je dlouhý 6–9 cm.

Ductus choledochus můžeme dle průběhu v ''lig. hepatoduodenale'' rozdělit na 4 části:


 * pars supraduodenalis: část nacházející se nad duodenem;


 * pars retroduodenalis: dorzálně křížící pars superior duodeni;


 * pars pancreatica: vtlačen dorzálně do caput pancreatis;


 * pars intramuralis: vstupuje do stěny duodena, jde šikmo a vyúsťuje na papilla duodeni major (Vateri) společně s ductus pancreaticus (hlavní vývod pankreatu).

Společné ústí ductus choledochus a ductus pancreaticus na papilla duodeni major se vyskytuje v 77 % případů, v ostatních případech se jedná o samostatné vyústění. Ductus choledochus během svého průběhu zvedá řasu – plica longitudinalis duodeni. Je umístěna v pars descendens duodeni, na zadní stěně mediálně. V polovině řasy se nachází vyvýšené místo – papilla duodeni major. Uvnitř papily je dutina – ampulla hepatopancreatica – spojení žlučového a pankreatického vývodu. Je vytvořena v 50 % případů. Ke spojení dochází ještě před samotným vyústěním na papilu. Ampulla se uzavírá pomocí svěrače – m. sphincter ampullae hepatopancreaticae. I kolem ductus choledochus a ductus pancreaticus je umístěn svěrač – m. sphincter ductus choledochi (tzv. Oddiho svěrač) a m. sphincter ductus pancreatici. Sfinktery jsou kontrahovány, pokud není ve střevě obsah. Po přijmu potravy se otevírá m. sphincter ductus choledochi a uvolňuje žluč, m. sphincter ductus pancreatici zůstává kontrahován. Jedná se o ochranu před průnikem žluče, která aktivuje pankreatické enzymy. Pokud by došlo k průniku žluče do pankreatu, následovalo by těžké poškození pankreatu, tj. akutní nekróza pankreatu.

Kraniálně od papilla duodeni major se nachází papilla duodeni minor (Santorini), kde ústí ductus pancreaticus accesorius. Vývod je umístěn asi 2 cm nad papilla duodeni major.

Extrahepatální žlučové cesty jsou vystlány jednovrstevným cylindrickým epitelem. Na povrchu se nacházejí mikroklky, jádra buněk jsou uložena bazálně, apikálně se vyskytují hlenová granula. Lamina propria mucosae je tvořena kolagenním vazivem. Pod touto vrstvou se nacházejí hladké svalové buňky, které distálně u vývodů vytvářejí sfinktery.

Žlučník
Žlučník (vesica fellea, vesica biliaris) se nachází se na spodní straně jater ve fossa vesicae biliaris. Žlučník je zcela či jen zčásti kryt peritoneem, které přechází z viscerální plochy jater.

Stěnu žlučníku tvoří tunica mucosa, tunica muscularis a tunica serosa. Sliznice vytváří řasy, které jsou patrné zejména v prázdném žlučníku. Žlučník je vystlán jednovrstevným cylindrickým epitelem. Lamina propria mucosae se skládá z řídkého kolagenního vaziva. Svalová vrstva je tenká a hladké svalové buňky jsou orientovány cirkulárně.

Hlavní funkce žlučníku je střádat žluč přicházející z jater a koncentrovat ji.

Související články

 * Játra
 * Portál:Atlas histologických preparátů/Trávicí soustava
 * Diagnostické zobrazovací metody při vyšetření žlučníku a žlučových cest
 * Operační výkony na žlučníku a žlučových cestách
 * Zánětlivá onemocnění žlučníku a žlučových cest
 * Cholelitiáza
 * Přehled gastrointestinálních hormonů