Tricuspid regurgitation

Tricuspid regurgitation is caused by the insufficiency of the tricuspid valve between the right atrium and the right ventricle. Mild or trace tricuspid regurgitation is a common echocardiographic finding without hemodynamic effects. . Significant insufficiency may be either primary or more often secondary due to pulmonary hypertension or left heart disease. Diagnostics is based upon echocardiography examination. Cardiac surgery still dominates in the treatment of major insufficiency, although various catheterisation approaches are being tested.

Etiopathogenesis
Most often, tricuspid regurgitation is functional and thus a secondary pathology. It arises on the basis of dilatation of the tricuspid valve annulus  during dilatation and systolic dysfunction of the right ventricle. This is most often due to pulmonary hypertension, dilated cardiomyopathy, right ventricular infarction or left heart disease (mainly mitral stenosis or regurgitation). The development of secondary tricuspid regurgitation can also occur with an atrial septal defect.

The tricuspid valve involvement may also be primary due to abnormalities of the valve tips. These are caused by. rheumatic valve involvement (usually together with mitral and aortic valves), carcinoid, myxomatous disease, Marfan syndrome, infectious endocarditis (mainly in patients with a history of drug abuse or poorly treated central venous catheters) or a congenital defect in the form of Ebstein anomaly. Poškození chlopně může být také iatrogenní při endomyokardiální biopsii nebo pravostranné srdeční katetrizaci.

Patofyziologicky tedy při (nejčastěji sekundární) trikuspidální regurgitaci dochází v důsledku plicní hypertenze anebo levostranného srdečního onemocnění k přetížení a dysfunkci pravé komory. Ta dilatuje, což vede k dilataci anulu trojcípé chlopně a rozvoji regurgitace. Na dilataci anulu se může podílet i fibrilace síní, což souvisí s dilatací levé/pravé síně. Trikuspidální insuficience poté dále přispívá k objemovému přetížení pravé komory a zároveň dochází ke zvýšení tlaku v pravé síni, která taktéž může dilatovat. To ve výsledku může vést až k městnavému srdečnímu selhání či fibrilaci síní.

Clinical signs
Klinický obraz tvoří vlastně nálezy jako při pravostranném srdečním selhání, tedy otoky dolních končetin, ascites, hepatosplenomegalie, zvýšená náplň krčních žil (někdy se systolickou pulzací) a úbytek na váze až kachexie. Ze symptomů pacienti udávají kromě otoků např. i únavu a palpitace. Auskultačním nálezem je systolický šelest v oblasti dolního sterna, který může být zvýrazněn při inspiriu. náhled|Echokardiografický průkaz těžké trikuspidální regurgitace (apikální čtyřdutinová projekce)

Diagnostics
EKG nález je obvykle nespecifický, nejčastěji je zachycen inkompletní blok pravého Tawarova raménka a fibrilace síní. Katetrizační vyšetření je v některých případech využíváno k posouzení hemodynamických změn a diagnostice plicní hypertenze, která se na patofyziologii trikuspidální regurgitace často podílí.

Základním diagnostickým nástrojem je echokardiografické vyšetření. Posuzují se případné abnormality trikuspidální chlopně, jejich funkční dopad, morfologie a funkce pravé komory a systolický tlak v plicnici. Kromě toho se posuzuje mnoho dalších parametrů, včetně toku v jaterních žilách. Na základě všech zjištěných parametrů lze často již při tomto vyšetření rozlišit mezi primárním a sekundárním postižením chlopně.

Treatment
Nejčastěji je trikuspidální nedomykavost sekundární, proto je častou strategií léčba primárního vyvolávajícího onemocnění. V některých případech je nutná léčba srdečního selhání.

Chirurgické řešení je rezervováno především pro symptomatické těžké primární regurgitace, pro těžké nebo středně významné regurgitace při současném kardiochirurgickém výkonu na levostranných chlopních či pro pacienty s progredující dilatací a dysfunkcí pravé komory. Jsou samozřejmě i další indikační kritéria, která jsou navíc stále diskutována, protože tíže trikuspidální regurgitace může významně ovlivnit prognózu kardiologických pacientů. Chirurgické řešení má většinou podobu anuloplastiky trikuspidálního prstence, někdy se přikračuje k náhradě chlopně (přednostně bioprotézou). V současné době již existují katetrizační techniky zákroků na trikuspidální chlopně, ale nejsou zatím stanovena jasná diagnostická kritéria.

Related articles

 * Trikuspidální stenóza
 * Vrozené srdeční vady
 * Získané srdeční vady

Source